Ni ove godine se nisam udala... Kako je to moguće? Evo nas na pragu još jednog blistavog ljeta, a ja sam - čekaj da provjerim - još uvijek neudana.
Nekako mi je promaklo da obavim "svoju dužnost" da pronađem gospodina Savršenog, organiziram svadbu stoljeća, i naravno, da započnem proizvodnju nasljednika...izgleda da sam opet zaboravila biti tradicionalna. Ups.
U ulozi trideset-i-nešto-godišnje neudane žene, moja sposobnost izbjegavanja pitanja "Kada ćeš se ti to udavati?" postala je umjetnost vrijedna divljenja. Maštoviti odgovori variraju od "Čim prestanem uživati u korištenju cijelog kreveta samo za sebe," do "Kada me princeza iz susjednog kraljevstva zamoli za ruku," ili jednostavno klasični "Na svadbu ćete biti pozvani, ne brinite."
![](https://cdn.prod.website-files.com/65245359ef04bf9c0ef6ad42/654b9f11b32008064b66092c_a%20jo%C5%A1%20se%20nisi%20udala.png)
Ali, šalu na stranu, ako je vaša kći, sestra ili prijateljica prešla magičnu granicu tridesetih i još uvijek nije stavila prsten na taj "vrijedni" lijevi prstenjak, evo malog spoiler alerta: svijet još uvijek nije propao.
Naime, šokantno je kako se moderna žena danas usuđuje graditi karijeru, putovati svijetom, učiti nove jezike, ili ne daj Bože, uživati u hobijima. Neudane žene su poput jednoroga: mitska bića, čarobne i očigledno, vrlo teško uhvatljive.
I tako dok društvo još uvijek drži fokus na "kad ćeš" pitanjima, neudane žene ovladavaju vještinom da se smiju posljednjim ostacima društvenih pritiska koji su još uvijek, nekako, u zraku poput zastarjelog parfema. A što se tiče "sazrijevanja" za brak? Pa, izgleda da smo neki od nas zaboravili staviti timer.
Možda je najironičnije to što se u moru savjeta, uputstava i često neželjenih komentara, skriva jedna fundamentalna istina: sreća je subjektivna stvar.
Uostalom, u svijetu gdje se sve više cijeni individualnost, možda je pravo vrijeme da začinimo našu tradicionalnu juhu nekim novim, egzotičnim začinima. Ili, u najmanju ruku, da prestanemo mjeriti vrijednost žene po tome ima li ili nema nešto na trećem prstu lijeve ruke.
Dakle, neka ova godina bude godina kad ćemo prestati s "kad ćeš" i početi s "kako si". Jer na kraju, nisu li svi ti neudani jednorozi zapravo samo sretne, slobodne duše koje galopiraju kroz život upravo onako kako oni žele?
I zapamtite, ako vam na kraju godine opet kažem "Ni ove godine se nisam udala..." - to je zato što sam, uz vašu veliku žalost i moje oduševljenje, bila previše zauzeta živeći svoj najbolji život. Ako će itko odgovarati na moje "zašto" i "kada", neka to bude ona osoba koju gledam svako jutro u ogledalu.